Pojk! Tidvattnet vänder.
Jag varnar dig inte igen!
Skepp!
Daner. Djävulens avföda!
- Är de köpmän? - Nej, vikingar. Iväg!
Fort!
Var är min son? - Uhtred!
Ta ett halvdussin män till floden. Bevaka hedningarna.
- Gör inget mer. - Osbert, vad är det?
Skepp. Jag såg dem först. Daner. På väg mot floden.
- Gud bevare oss! Vi måste be. - Vi måste handla.
Gå inte i strid med dem. Kom hem till kvällen.
- De är Guds straff för våra synder. - De ansluter till vikingahären i Eoferwic.
Ælfric! Set kvinnor och gamla i säkerhet eller skicka upp dem på kullarna.
Samla alla män från trakten här i fästningen - beredda att dö.
DET SISTA KUNGADÖMET
KUNGADÖMET NORTHUMBRIA NORRA ENGLAND 866 e.Kr.
- Babordssidan redo att ro! - Styrbordssidan redo att ro!
Far...
Vila årorna!
Smaka.
Land. Färskt, söt vatten.
- Ja. - Vad ser du mer?
En klar älv, fiskar stora som en mans ben, en skog full med vilt.
Jag ser en plats där man kan bli fet och gammal.
Hästar.
Jag ser spioner som skiter på sig!
Vi ska möta svärd med svärd. Ni är hedningar, vi har Gud på vår sida!
- Kjartan, spolingen behöver läxa. - Jag tar in henne. - Full fart!
Varför överger jag byarna och tar hit männen?
Är det din fråga? En by kan byggas upp. En krigare kan bara dö en gång.
Danerna är på väg mot Eoferwic, men de slår ihjäl alla de kan på vägen.
- Gå och leta rätt på prästen. - Ja, far.
- Kom in, Osbert. - Far undrar om du är redo.
Nästan. Vet du vad jag har för uppgift?
- Ett brev. - Att besvara ett brev från kung Ælla.
Han ber om din fars stöd, hans här, för att återta staden Eoferwic.
Det är därför du måste kunna läsa och skriva. För din far är det för sent.
- Kung Ælla har skickat en ryttare. - Men talar ryttaren sanning?
Eller kommer han ihåg budskapet? Breven står för historia ock fakta.
Din far meddelar kung Ælla och kung Osbert att han ska strida med dem.
Bebbanburgs märke intygar att det är sant.
Varför strider vi för Eoferwic?
För att vi inte vill att England ska bli danernas land.
Det sägs att vi var hedningar en gång. Att Wodan och Oden är densamma.
- Vi såg ljuset och följde Rom. - Hedningarna har starke krigsgudar.
Vi har rätt och de är vilseledda. Vi är välsignade.
Svär vid sankt Cuthberts kam att aldrig nämna Wodan igen.
Tänk om jag hade en hund som hette Wodan.
Tänk om du hade en gris som hette Tor. Nu går vi till din far.
- Är det verkligen sankt Cuthberts kam? - Javisst. Med hans heliga hår i.
- Var var din far? - Han bolade med pigan.
- Du ljuger. Kan du aldrig sluta retas? - Nej.
Ryttare på väg!
Uhtreds häst.
Osbert...
Nej!
Begrav det som återstår av honom.
Kom, Osbert.
- Vad var det sista jag sa till honom? - Gå inte i strid.
Och det menade jag. Striden står vid Eoferwic.
Du ville träffa Osbert, herre.
Du! Ditt namn är nu Uhtred, Uhtreds son.
Har du bärnstenen? Prästen får visa dig din historia i pergamenten.
Jag skulle vilja döpa honom igen.
Om han kommer till himlen som Uhtred, kanske de undrar.
Gör det du måste, men gör som jag säger.
Vi var kungar här en gång. Över landet mellan floderna Tuede och Tine.
- Vi borde bli kungar igen. - Huvudsaken är att folk lyder oss.
Våra förfäder tog det här landet. Det har stärkts av vårt blod.
Nu är du arvinge till Bebbanburg. Och du ska dö för det om det behövs.
- Och jag ska dräpa Uhtreds baneman. - Nej, du är Uhtred!
Har du inte hört på?! Säg inte vad du ska göra, din valp!
Du ska se och lära!
- Döp honom och stilla hans mors tunga. - Hon är inte min mor.
- Ta med honom i strid för att lära. - Stanna här med trettio mannar.
Skydda pojken. Han är arvingen.
- Trettio räcker. Gör du det för mig? - Jag följer dig hellre i strid, men ja.
Kom, fort. Upp dit.
Skynda på.
Himmelska Fader, mottag Din tjänare Uhtred -
- i helgonens sällskap och de strålande änglarnas skara.
Låt Ditt heliga vatten rena honom och göra honom värdig Din välsignelse.
Gör honom till Ditt redskap och Din stav.
Visa honom skriftens betydelse -
- så att han kan lära känna Din härlighet och sprida Ditt ord.
Låt honom växa i visdom och i respekt så att han blir en gudfruktig anförare.
- Beocca, han är renad. - Amen.
Uhtred, son till Uhtred av Bebbanburg, välkommen till kristenheten!
Skåda ditt folk och ditt land!
Var är alla?
- På väg till Eoferwic med din far. - Utan mig?
Du stannar här i din farbrors beskydd. Vill du slåss, kan vi bryta arm.
- Var är prästen? - Med din far. Ät.
Du har arbete som väntar i stallet. Tack och lov har vi några hästar kvar.
Ät nu. Vi har arbete att göra. Hästskit att mocka.
Sök upp mig när du är färdig.
Scallion, om min bror faller i strid...
...måste pojken falla.
KUNGADÖMET NORTHUMBRIA
Ända hit, och ingen välkomstfest.
- Jarl Ragnar. - Gudrum!
- Hur är det? - Bra. Jag är hungrig.
- Och din son? - Han kommer. - Ubba...
Gott att se dig. Är allt väl?
Hans sons huvud? Vad gjorde herren?
Ingenting. Han samlade sina krigare i borgen.
- Det var inte av feghet. - Han spar sina mannar.
Uhtred, en av Northumbrias tre kungar. En krigare.
De andra två är dårar som hellre slåss inbördes.
Kung Ælla och kung Osbert gör båda anspråk på Eoferwic.
De har besynnerliga namn.
- När ska vi slåss? - Snart, hoppas jag.
Jag har inte beslutat mig än.
Dårar eller inte...
...de har tre härar. De är överlägsna.
Men de är splittrade. Tre kungar, men bara en ledare...
- Uhtred. - Om vi dödar honom är hela landet vårt.
- Hör på pojken, han låter som jag! - Ja, när du var yngre.
Det är väl klart. Han är bara en pojke.
Påstår du att jag är gammal, Storri?
Ubba! Jag har sett terrängen utanför staden. Jag har en plan.
En bra plan. Och min son vill väta sitt svärd med mig. Så ska vi strida?
- Storri? - Järtecknen är goda.
Jag såg en korp flyga mot saxarnas läger. Den bad mig följa efter.
Då får det bli strid.
- Vad är det här för helvete? - Hedningarnas. Vi är fler än de.
- Det måste finnas fler. - Vi anfaller med halva styrkan.
Resten följer när vi vet vad de går för.
Kung Ælla, din här och Uhtreds anfaller först.
Beredda!
Sköld!
Nej, inte utan mig!
Till kvällen är vi kvitt plågoriset och räknar vår del av rovet!
Min sköld.
Dräp alla!
Sköldmuren håller.
Framåt! Pressa på!
- Ge efter. - Ge efter!
Ge efter!
- Ge efter! - Pressa på, det fungerar!
Pressa dem!
De tröttnar, de orkar inte strida. Vi segrar!
Framåt!
Pressa på!
Inte än!
Gode Gud, nej!
Sköldmur!
Barmhärtige Gud, nej!
Gör slut på dem!
Benen! Skydda era ben!
Lyft Ditt svärd och skona dessa män av England som kämpar i Ditt namn.
Låt hedningarnas hjärtan förtvina.
Förläna engelsmännen styrka att ära Ditt namn med djävlarnas blod.
Var barmhärtig, Herre! Överge oss inte! Överge inte England!
Följ mig!
Ta honom!
Slut sköldborgen! Ta honom!
Nej!
Han är som en geting.
Getingen har mist sin gadd.
Är han saxare? Han slåss som en dan.
Låt bli henne.
Hon får leva. Några av de unga kan komma till nytta.
- Far, här är pojken jag talade om. - Han som närapå blev din död?
- Och du lämnar honom med mig? - Dig rår ingen på.
Skär upp kyckling åt mig.
Akta, eggen är vass. Den kan döda en man.
Kycklingen ligger på din tallrik.
- Har du alltid varit blind? - Jag ser så det räcker.
Nå, vem har de haft ihjäl där nere?
Fångar.
- Precis nu en kung. - Dog han väl?
- Nej. - Då borde han inte ha varit kung.
Säg mig, vem sitter mitt i hallen?
- Är det en stor man och en liten? - Ja, och en grå man mellan dem.
Om du får leva, akta dig för den store - Ubba.
Jag råder dig att aldrig trotsa Ubba och aldrig, aldrig strida mot honom.
- Om jag får leva? - Han lyder bara gudarna.
Män som tar befallningar från gudarna är oberäkneliga.
- Vad menade du med "om jag får leva"? - Du är min fånge.
Den grå mannen må vara Egbert. Han är en saxisk ealdorman.
Han har svurit oss lydnad och kallar sig nu kung.
Han är kung av ingenting. Snart är alla kungar i England kungar av ingenting.
Northumbria är vårt. Mercia är snart vårt.
Sen Östangeln, Cornwalum, och så det dyrbaraste priset:
Det sista kungadömet - Wessex. Vilken gröda som helst växer i Wessex.
- Säg mig ditt namn. - Uhtred. Jag är herre av Bebbanburg.
- Är du? - Ja, jag äger land i norr.
Hur länge har du varit herre där?
Din far valde att strida mot oss -
- och nu är han död.
Han var inte...förtjust i mig.
Nu förstår jag varför min son skonade dig...
...Uhtred av Bebbanburg. Du är en krigare.
Drick lite öl.
Drick.
Mycket.
Här. Gå dit med den.
Jag funderar på att behålla pojken och flickan.
De kan bli mor din till hjälp.
- Är du emot det? - Nej.
Men vi dräpte hans far. Och om han är ealdorman, kan vi få lösen.
Kanske det.
KUNGADÖMET NORTHUMBRIA
Spill inte, Brida, då blir golvet lervälling.
Uhtred, gå och hugg ved. - Brida tar hand om getterna.
- Hinner Uhtred leka? - När arbetet är gjort.
Vår dotter ska inte leka med trälarna.
- De har sin plats. - Din surkart.
- Min häst. - Hej, Ragnar Ragnarson.
- Hej, Uhtred av nånting. - Lär mig använda ett svärd.
Vi lär inte upp trälar till krigare. Din tunga blir din död, pojk. Arbeta nu!
- Vad är det för lek? - Vi har byggt en hall i kjusan.
- Jag är husfru och Uhtred är krigare. - Inte tjänare?
- En varg! Det är en varg. - Ett vildsvin, akta.
- Den hade vassa tänder och gula ögon. - Låt inte vargarna ta mig, Uhtred!
De är stora som Ubba och luktar ännu värre.
Såg du?
- Uhtred! - Stanna där uppe.
Titta!
- Vad är det? - Stanna där, Tyra.
- Sven gör dig inte illa. - Men oss slår han ihjäl.
Han dödar oss, spring!
- Det där var ett riktigt svärd. - Jag såg det.
- Uhtred! - Tyra!
Vad nu? Har du slagits igen?
- Ja. - Med Sven?
Kjartans son? Han är mycket större än du.
- Han är en skit! - Vem började?
- Vem började slåss? - Jag.
- Bara för att han är en skit? - Daner har mördat för mindre.
Nu räcker det!
- Vill du bli såld, pojk? - Jag vill äta.
Så du vill äta?
Vill du äta? Vet du vad?
Du får gå hungrig. Slagsmål går an, men inte olydnad.
Sven började!
Kjartan! Kjartan!
- Jarl Ragnar, han är en bra pojke. - Han kom med svärd. Vi ska talas vid.
Med tiden ska han tjäna dig. Han menade inget ont.
- Inget ont? Han såg min dotter naken. - Och din saxiska träl skar honom.
Ska du slåss med mig för din sons skull, eller hämta honom?!
Sven! Kom ut.
- Vad har du att säga? Jag hör inte. - Förlåt mig, herre, för det jag gjorde.
Du bar hand på min dotter. Klädde av henne naken.
- Halvnaken, herre. - Han är i den åldern.
- Är det sant - halvnaken? - Ja, herre.
- Då ska jag bara ta hans ena öga. - Nej, herre!
Kjartan, du förvisas från mitt land.
Jag har nåt till dig.
- Vad är det? - En amulett, en torshammare. Men...
- Men vad då? - Du är kristen.
Ta den.
- Jag kan inte. - Vill du inte ha den? Ta den.
- Han vill nog inte ha den. - Det vill jag visst!
Tack.
Berätta om Danmark.
Ditt hem.
- Vad kan jag säga om Danmark? - Det är blött.
Och ogästvänligt. Marken är så platt och sandig att man inte kan odla en fis.
Det är därför att vi är här i England. För att odla.
Och Ragnar unge ska snart till Irland.
- För att strida? - För att vinna rikedom.
Vill man ha land eller silver, måste man ta det.
Du gjorde mig stolt i dag...
...Uhtred. Du gjorde mig stolt.
Du ser inte ut som en budbärare, och gälden till Ubba ska inte betalas än.
Nej, herre. Jag var skeppare.
Men jag har inga skepp. Jag behöver ingen skeppare.
- Jag har nyheter du nog ville höra. - Nå?
Jag vill ha nåt i gengäld, herre. Inte nu, inte mynt.
- Men vi kanske kan hjälpa varandra. - Kanske det.
Två dagsmarscher söderut bor en råtta hos mannen jag tjänade -
- tills han fördrev mig.
Han har en träl. Behandlar honom väl.
En träl du har rätt att köpa tillbaka om du så önskar.
- Köpa tillbaka? - Din brorson Uhtred, herre. Han lever.
Tänk om jag inte vill lösas ut?
Din familj har fått veta att du fortfarande är vid liv.
De vill ha dig tillbaka Men de måste betala.
- Till Ragnar? - Ubba tar över hälften. Det är brukligt.
Men jag har ingen familj.
Stanna där. Tjudra hästarna.
Scallion, kom hit!
- Uhtred! Behandlar de dig väl? - Jag får äta, ja.
Bra. Det är allt vi begär. Vad är det du har om halsen?
- De tvingar mig att bära den. - Får jag se?
Jag ska vara uppriktig. Din farbror slår ihjäl dig.
Du kan inte återvända till Bebbanburg. Du måste fly.
Han vill bli ealdorman och kung, som den ynklige Egbert, danernas lydkung.
Bege dig till Wessex, till kung Æthelred och prins Alfred. De är goda kristna.
- Sluta viska i hans öra, präst. - Uhtred!
- Ett ord till, så skär jag tasken av dig. - Vi ses där. - Det behövs inte.
- Vad sa han? - Han frågade om ni behandlar mig väl.
Hur mycket? Hur kan en pojke vara värd trehundra silvermynt?
För att jag säger det. För att han är en herre och ealdorman.
Jag är ealdorman i Bebbanburg. Jag bär sigillet och baneret.
- Sigillet är min fars, och nu är det mitt! - Tig! Du ska säljas, inget annat.
- Lösas ut, herre. - Jag har avstått land och hästar.
Jag har erbjudit mat och mitt svärd. Allt jag begär är ett skäligt pris.
- Vad är skäligt? - Hundra silvermynt.
- Tvåhundra! - Min lydnad och hundra är skäligt.
Det är det inte.
- Hundratjugo silvermynt för pojken. - Det räcker inte.
Låt gå. Tvåhundra mynt. Jag går med på era villkor.
Pojken är såld till jarl Ragnar. Det finns inget mer att tala om.
- Herrar, jag har erbjudit lydnad... - Och därför får du leva.
Har du sak, så är det mot mig nu.
- Om affären är klar, har vi öl att dricka. - Och kung Egbert måste skita!
- Ska jag inte lösas ut längre? - Du hörde Ubba. Jag köpte dig.
Jag hade tänkt offra dig till Oden.
- Köpte mig för hur mycket? - För mycket.
Mitt svärds vikt i silver. Jag kanske blev skinnad.
Men vi tycker om dig och tänker behålla dig.
- Innebär det att jag är en dan? - Du är Uhtred Ragnarson, min son.
- Ta ut geten genom sidodörren, Brida! - Nästa gång.
- Titta, mor. - Så vackert. Att jag redan mister dig!
- Vi ska bo nästgårds. - Om han är elak, så kommer du hem.
Har man sett!
Uhtred, tycker du om mitt bröllopshalsband?
Ja, mycket vackert.
Han vet ingenting om halsband. Du kunde lika gärna fråga mig.
Kom och slakta getterna.
- Jag tvättade mig just., - Då blir getterna glada.
Sen kan du sopa golvet.
Undan!
Jag ville bara prata. Tyra ska gifta sig. Du kanske kan slå dig ihop med Brida.
Bra män frågar om henne. Så du måste besluta hur ni ska ha det.
- Brida har en egen vilja. - Ja, men jag ser hennes blickar på dig.
Hon vaktar kolmilan i natt i skogen.
Ta min häst och gör henne sällskap. Marken är varm.
Varför inte?
Jag trodde att för att bli en riktig dan måste jag gifta mig med en danska.
Seså... Jag håller dig lika kär som Ragnar unge.
Vad gör du här?
Tänker du nånsin på ditt engelska liv?
På vem du var innan vi kom till Ragnar?
Nej.
Gör du?
Jag tänker på...
Röster.
Män här nedanför.
Daner. Vilka är de?
Det där är Kjartan. Minns du honom?
Det där måste vara Sven. Vi måste varsko Ragnar.
- De är mellan oss och hallen. - Vi tar oss runt. Vi lämnar hästarna.
Framför dörren. Så där.
Ragnar! Rök!
Det brinner! Tyra, Erland, vakna!
Det brinner!
- Kom! - Den här vägen.
Ravn? Kom, fort!
Kom!
- Dörren är spärrad! - Den här med!
Beredda.
Den här är öppen. Följ mig!
- Den här vägen. - Ta barnen.
Han där!
Ta allihop!
- Bågskyttar! Gå inte upp, vänta på mig. - Kom.
Ragnar!
Stäng, vi har Tyra. Låt dem brinna.
Ta henne med dig till Valhall.
- Ja. - Vi träffas där.
Leta rätt på silvret. Nu!
Ge mig ett handtag här!
De letar efter Ragnars skatt.
- De hittar den aldrig. - Leta på baksidan!
Skynda på, vi ger oss snart av.
Du trodde att jag skulle låta dig gifta dig med en annan man.
Men vet du vad jag ska göra med den här kroppen?
Den här munnen?
Jag ska göra allt jag har drömt om och mer därtill.
Och vem ska sätta stopp för det?
Jarl Ragnar djärve är borta.
Och med honom Uhtred...
...hans saxiska knähund.
En hög aska.
Vad som helst.
- Ner! - Titta på saxaren där.
Scallion, min farbrors man.
Han berättar för honom att jag är död. Vad gör han med Kjartan?
- Han och din farbror kanske hjälps åt. - Så här kan de inte göra ostraffat!
De ska få sitt straff, men inte av dig.
Vi tjänar Ragnar bäst levande. Vi berättar historien.
Jag måste ha ihjäl nån. Och jag väljer honom.
Nej!
Håll hästarna samlade. Lämna inga vapen efter er.
Gå in och titta i huset. Lämna inget där inne.
- Här borta! - Kom.
Vet du vem jag är? Det är mig du letar efter.
Minns du mig?
Det finns inget mer. Vi ger oss av.
Ta med hästarna.
- Skatten tillhör Ragnar unge. - Ja, men vi tar en del för att överleva.
Och berättar historien, och sen?
Vi hittar en ny herre att tjäna.
Jag tänker inte tillåta att allt som är mitt tas ifrån mig.
- Jag ska tillbaka. - Vart?
Till begynnelsen.
- Är det Scallion? - Nej, det ser ut som en dan.
Kanske en av Kjartans mannar.
Jag är Uhtred av Bebbanburg och jag ska ta det som är mitt.
- Bebbanburg är mitt! - Hästar!
Översättning: Jonas Fåhraeus Svensk Medietext för SVT